VÝCHOZÍ TEXTY K ÚLOHÁM 1–6
====

**TEXT 1**
> (1) Výběrem jména pro dítě stráví budoucí rodiče **většinou** dost času. Co tuto volbu 
> ovlivňuje v různých koutech světa? Třeba severoameričtí indiáni vždy usilovali o to, 
> aby jméno co nejlépe charakterizovalo daného jedince. Pokud se během JEHO života 
> ukázalo, že původní výběr nebyl vhodný, dotyčného jednoduše přejmenovali. Například 
> proslulý náčelník Sedící býk, dodnes symbolizující revoltu indiánů proti útlaku ze
> strany bělochů, byl v dětství údajně Skákající jezevec.
>
> Při hledání jména bývají inspirací i známé osobnosti. Když se Barack Obama stal 
> prezidentem, v kmeni Luo, početném etniku žijícím na západě dnešní Keni, přišly na svět 
> stovky malých Obamů. Otec tohoto bývalého prezidenta je totiž tamější rodák.
>
> Jména někdy mívají záměrné negativní konotace. V Zimbabwe lze potkat muže 
> pojmenované Nhamo („neštěstí“), v jednom nigerijském kmeni se zase používá 
> jméno, které v překladu znamená „narozen na hromadě odpadků“. Nejde však o projev 
> nedostatečné rodičovské lásky, **právě** naopak. __Zdejší__ rodiče totiž věří, že taková jména 
> chrání před zlými duchy – ti prý usoudí, že dítě není milováno, a tak o něj ztratí zájem.
>
> (2) V Česku se dnes rodiče **často** řídí tím, jak jméno zní či jak se hodí k příjmení. Pro 
> zápis osobních jmen do české matriky ovšem platí určitá pravidla: jméno například musí 
> oficiálně existovat v nějakém jazyce. Bezproblémový je tedy třeba zápis jména Helmut, 
> naopak zdrobnělá (Helmutek), zkomolená (Hemlut) či vymyšlená jména akceptována 
> nejsou. Střetu s matrikáři se proto nevyhnuli rodiče, kteří dceři vybrali jméno Půlnoční 
> bouře. Dívka byla nakonec po téměř ročním boji s úřady přejmenována na E lišku Gaiu.
>
> (3) Na české matrice nedosáhli SVÉHO ani ti, kteří chtěli v zdát hold známé lihovině 
> a dítě pojmenovat Hennessy, ani ti, kteří přišli s bizarním neologismem Jardariáš. 
> Ojediněle se však i v Česku setkáme s __nositelem__ kuriózního jména – stačí zajet do Brna za 
> Monty Pepou. Fantazie **zkrátka** nezná hranic.
>
> (*www.stoplusjednicka.cz; radiozurnal.rozhlas.cz, upraveno*)

**TEXT 2**
> Z přivlastňovacích zájmen se v určitých kontextech mohou stát **zájmena zpodstatnělá**, 
> což znamená, že plní funkci podstatného jména. Např. zájmeno *našim* ve větě *Fandil*
> *našim hokejistům* není zpodstatnělé, ale ve větě *Jdeme k našim na oběd* zpodstatnělé je.
>
> (*CZVV*)

# 3 Které z následujících tvrzení o dvou zájmenech zapsaných v TEXTU 1 velkými písmeny je pravdivé?
(Úlohu řešte na základě informací uvedených v TEXTU 2.)
- [A] Zpodstatnělé je pouze zájmeno *jeho*.
- [B] Zpodstatnělé je pouze zájmeno *svého*.
- [C] Zpodstatnělé je jak zájmeno *jeho*, tak zájmeno *svého*.
- [D] Zpodstatnělé není ani zájmeno *jeho*, ani zájmeno *svého*.
