# 14 Uspořádejte jednotlivé části textu (A–F) tak, aby na sebe navazovaly.
- [A] „Ano,“ potvrdil pan Wonka. „Ale co když na nebi žádné nejsou, zrovna jako 
dneska?“ zajímala se Pepička. „Prosím? Já čím dál tím hůř slyším,“ řekl pan 
Wonka. „Karlíku,“ oznámila babička Pepička svému vnukovi, „ten pán mi připadá 
nanejvýš podezřelý.“ 
- [B] Jeho rodiče, pan a paní Bucketovi, se poprvé po mnoha letech usmívali. „Co 
nás u všech všudy drží i s touhle potřeštěnou krabicí ve vzduchu?“ zaskřehotala 
náhle babička Pepička.
- [C] „Mrakodrápy,“ odpověděl pan Wonka. „A tyhle mrakodrápy,“ pokračovala 
Pepička, „ty se asi mají zadrápnout za mraky, je to tak?“
- [D] „Vážená paní,“ promluvil pan Wonka, „to není žádná krabice. Je to velký 
skleněný výtah a vyletěl s námi až do nebe.“ „A co ho drží ve vzduchu?“ nedala 
pokoj Pepička.
- [E] Nastoupili a velký skleněný výtah se vznesl asi tisíc metrů nad zem. Všichni 
v kabině se tetelili vzrušením při představě, že budou žít ve slavné továrně 
pana Wonky. Karlík radostně poskakoval na místě.
- [F] „Mně taky,“ přidala se k ní babička Jiřinka, „vymýšlí si nesmysly.“ Karlík se 
naklonil ke stařenkám a pošeptal jim: „Hlavně nám to prosím celé nepokazte. 
Pan Wonka je báječný člověk. A je to můj kamarád.“

(*R. Dahl, Karlík a velký skleněný výtah, upraveno*)

